KNJIGA ŽIVOTA
MUZEJ
Poslednja tura za danas.
Pitam se zašto ih niko ne želi.
VODIČ
Među oči.
Zdravo, super stari čiko!
Muzej? Ponovo?
Mrzim ovo.
Čoveče. -U redu je, Tomase.
Ja ću ih preuzeti.
Jesi li sigurna?
Mislim da su ovo "kažnjeni" klinci.
Ne brini, izaći ću s njima na kraj.
Ti idi na pauzu.
Hvala.
Pratite me, klinci.
Hej, gospođo! Vrata od muzeja su tamo.
Da, jesu, ali vi niste poput druge dece.
Ne, ne, ne.
Vi morate da vidite nešto izuzetno.
Pravo kroz ta vrata.
Priviđa vam se, gospođo.
Da li?
Ili vi ne vidite dobro?
Opa.
Dođite.
Danas je 2. novembar.
Da li neko zna zašto je taj datum važan?
Takos utorak!
Ne.
Dan "Prežderite se slatkiša od Noći veštica"?
Ne. Danas je Dan mrtvih. -Čekajte.
Je l' to nacionalni Dan zombija ili slično?
Ne smete ovuda!
Oboje ćete nas uvaliti u nevolju. Drevna pravila...
uprave muzeja.
Pa, pretpostavljam da mogu da zažmurim na ovo...
draga moja.
Gledajte, deco, veličanstvenu lepotu...
Meksika!
Opa!
Ovo mesto je ludo.
Toliko lobanja!
Makar ovaj deo ne smara.
Opa!
Koja je ovo knjiga?
To je Knjiga života.
Ceo svet je napravljen od priča...
i sve te priče su baš ovde.
Ova knjiga sadrži mnoge istine.
Neke su u stvari istinite.
"Bitka petog maja?"
Majo! Volim majonez.
A neke, baš i nisu.
Čupakabra, legendarni sisač krvi kozama?
Moram da nabavim jednog.
Mada možete da sumnjate u neke od ovih priča,
postoji nešto u šta smo sigurni.
Meksiko je centar vasione.
I nekada davno, u središtu Meksika,
postojao je čudnovat mali grad San Anhel.
Čurosi! Čurosi!
Filovani čurosi!
Prirodno, kako je San Anhel bio središte vasione
tačno ispod njega se nalazi
Zemlja zapamćenih.
Svečano i čarobno mesto za one koji i dalje žive
u sećanjima voljenih.
Ispod toga
leži Zemlja zaboravljenih.
Tužno i usamljeno odredište za one jadne duše
kojih se niko više ne seća.
Ali pre nego što započnem našu priču,
morate da se upoznate s dva čarobna vladara ovog carstva.
Ko je to?
To je La Katrina.
Napravljena je od slatkih šećernih bombona.
Baš je lepa.
Jeste, zar ne?
Ona voli sve ljude
i veruje da su ljudska srca čista i iskrena.
A ovo je Ksibalba.
Taj šarmantni nitkov misli da čovečanstvo nije tako čisto, baš kao ni on.
Izgleda sablasno.
Da, on je napravljen od katrana i svega gadnog na svetu.
On je tako...
lep.
A ko je ludaja s bradom?
To je Svećar. On sve drži u ravnoteži.
Napravljen je od voska i ima bradu punu oblaka.
Oblaka?
U redu. Hajde da vam pokažem još nešto.
Sve ove drvene figure
u našoj priči predstavljaju prave ljude, poput vas i mene.
Opa.
I tako, naša priča počinje
na dan koji ljudi u Meksiku zovu
Dan mrtvih.
Nema povlačenja.
Nema predaje!
Na ovaj svečani, čaroban dan,
porodice donose hranu i ponude
na grobove svojih voljenih.
To je kao stotine rođendanskih proslava.
Da, jeste.
I na ovaj poseban Dan mrtvih,
pošto je vekovima bio prognan,
Ksibalbi je dozlogrdilo.
Stvarno, draga moja,
nemaš pojma kako je Zemlja zaboravljenih postala hladna i podla.
Baš kao tvoje srce, Ksibalba.
Baš kao tvoje srce.
Zašto ja moram da vladam sumornom pustoši,
dok vi uživate u beskrajnoj fešti u Zemlji zapamćenih?
To prosto nije fer.
Ksibalba!
Šta je? Vreme mu je.
Manje-više.
Ne danas, ljubavi moja.
Hajde, draga moja. Zamenimo carstva.
Preklinjem te!
Mnogo si sladak kad preklinješ.
Ozbiljan sam. Mrzim što sam dole.
Hej. Tamo si zato što si varao!
Sam si sebi prostro krevet onom opkladom.
Ti nisi čovek u koga sam se zaljubila
pre toliko vekova.
Nemojmo kopati po prošlosti, ljubavi moja.
Kako bilo, razmišljao sam...
Šta kažeš na novu opkladicu?
Misliš da ćeš smiriti plamen mog besa još jednom opkladom?
Šta si tačno imao na umu?
Hajde da vidimo šta je večeras na meniju.
Pogledaj tamo, ljubavi moja. Klasična dilema smrtnika.
Dva dečaka. Najbolji drugovi, ni manje ni više.
Zaljubljeni u istu devojku.
Ne plaši se, senjorita. Tvoj heroj je stigao!
Je l' tako?
Kako se usuđuješ da prekidaš gitaristu?
Devojka je moja.
Nikad!
Ona je moja.
Ja ne pripadam
nikome.
Opa.
Verujem da je pala opklada. Koji dečak će se oženiti njom?
U redu.
Svako od nas će izabrati po jednog dečaka kao svog šampiona.
Hajde da im poželimo sreću.
Marija, zar nisi kažnjena?
Moj otac preteruje.
Kako sam mogla da znam da pilići ne vole da se kupaju?
Ne brini. On zna da te večeras čuva pravi čovek.
Nisi čak ni blizu toga.
Ali imam brkove.
Da, baš kao tvoja baka.
Marija.
Manolo!
Dođi, sine.
Tvoja majka bi bila mnogo ponosna na tebe.
KARMEN SANČEZ VOLJENA MAJKA
Misliš da će se večeras vratiti?
Karmen je ovde.
Ali više je nalik
toplom osećanju koje imaš kada su voljeni ljudi s tobom.
Sve ove porodice su izgubile nekog.
Ali sve dok ih se sećamo,
možemo osetiti njihovo prisustvo
jedne noći svake godine.
Samo sam mislio da ću je možda još jednom videti.
Uvek je mirisala na cveće.
Sećam je se kako peva.
Bila je dobra žena.
Mnogo mi nedostaje.
Samo budi miran i osetićeš.
Tvoja majka je ovde, zajedno sa svim našim precima.
Sve dok ih se sećamo, oni su sa nama.
Onog trenutka kada ih zaboravimo, oni stvarno nestaju.
Mogu da ih osetim.
Dobri ljudi,
mogu li da dobijem malo vašeg hleba?
Mnogo sam gladna.
Siguran sam da bi mama želela da ga uzmete.
Je li tako, tata?
Hvala ti, drago moje.
Zauzvrat, imaš moj blagoslov.
Neka ti srce uvek bude čisto i hrabro.
Šta se kaže, Manolo?
Hvala vam, senjora. Hvala.
Ah, Manolo.
Uvek daje stvari za džabe.
Je l' tako, tata?
Žoakinov tata, kapetan Mondragon,
poginuo je boreći se sa strašnim banditom,
znanim kao Šakal.
Ko je tamo?
Mladi gospodine, mogu li molim vas da dobijem malo vašeg hleba?
Mnogo sam gladan.
Ovaj hleb je za mog oca.
I ukusan je.
Pa, možda bi uzeo u obzir trampu?
Za staru medalju? Molim vas.
Ovo nije obična medalja, dečače moj.
Sve dok je budeš nosio, ne mogu da te povrede.
I daće ti neizmernu hrabrost.
Stvarno?
Dogovoreno.
Ali, drži ga sakrivenog.
Postoji kralj bandita,
koji ni od čega ne bi prezao da ga uzme nazad.
Kralj bandita?
Misliš na Šakala?
Gde je otišao?
Znači, ukoliko se moj dečak oženi devojkom,
napokon ću vladati Zemljom zapamćenih.
A ako se moj dečak oženi devojkom, ti ćeš...
Prestaćeš da se mešaš u poslove ljudi!
Šta?
Ne mogu to da uradim!
Ma daj. To je jedina zabava koju imam!
Onda opklada ne važi.
Vrlo dobro, draga moja.
Prema drevnim pravilima,
opklada je pala.
I tako je počela najveća opklada u istoriji.
Manolo protiv Žoakina za Marijinu ruku.
Čekaj. Dakle, ti drevni bogovi su odabrali troje male dece da...
Predstavljaju ceo svet?
Da. Prilično blesavo, zar ne? -Jeste!
Nastavi, gospođo.
Baš si sladak.
O, ne.
Ne kad sam ja tu.
Moramo da oslobodimo životinje!
Dajte, društvo!
Hajde da to uradimo!
Da! -Stani, Marija.
Nemoj!
Žitelji San Anhela, molim vas!
Preklinjem vas.
Posle Revolucije,
treba nam još dobrovoljaca da se pridruži moćnoj vojsci!
Herojskoj brigadi koja će nas čuvati od Šakala.
Šakal je ovde!
Sloboda!
Marija, šta si sada uradila?
Stiže sloboda!
Stani!
O, ne!
Opa.
Zaboga.
Nema povlačenja.
Nema predaje.
Ima talenat.
Odlično držanje, sine.
To je moj sin!
Hvala ti, Manolo.
Hvala ti
Zaboga.
Šta sam propustio?
Jeste li dobro?
Spasao si mi život.
A ja...
Tišina, dečko. Ja govorim.
Ali ja... -Tišina.
Ta devojka je nagrabusila!
O-o.
Marija!
Žao mi je, tata.
Samo sam htela...
Manolova gitara.
Marija!
Ove buntovničke besmislice sada prestaju!
Postaćeš prava dama.
Zašto?
Zato što sam tako rekao!
Šaljem te u Španiju.
Sestre u manastiru Večnog plamena čistote
dovešće te u red.
Šta? -Ali, tata!
Ne. Odlučeno je. Sada idi kući!
Žoakine, mnogo podsećaš na svog oca.
Ovom gradu treba novi heroj.
Dođi.
Ti si mi poput sina koga nikad nisam imao.
Dečače moj, tvoj otac mi je bio kao brat.
Kuda si ti pošao?
Ne može da pošalje Mariju odavde.
Pa, očevi rade šta je najbolje za njihovu decu.
Hajdemo.
Video sam kako si se borio s tom zveri.
Učinio si naše pretke ponosnim.
Misliš li da je i Marija impresionirana?
Marija i svaka devojka u gradu.
Ljudi su govorili da sam najbolji toreador u istoriji naše porodice,
ali ćeš ti, sine moj, postati najveći Sančez svih vremena!
Pisaće pesme o tebi!
A ja ću ih pevati!
Sačekaj, šta?
Ja ću ih pevati.
Sine, muzika nije odgovarajući posao za jednog Sančeza toreadora.
Ali želim da budem muzičar.
Ne. Moraš da se usredsrediš.
Tvoja obuka počinje odmah.
Tvoj deda Luis me je učio kada sam bio tvojih godina.
Stani, zar to nije bilo onda kada te je bik bacio u komu?
Ah, uspomene.
Moj jedini sin se bori s besnom, pola tone teškom zveri.
Porodična tradicija se nastavlja.
Ura.
I tako je došao dan kada će Marija otići da studira u inostranstvu.
Tri amigosa više neće postojati.
Adios, Marija
Piši što pre.
Otići ću tamo.
Nedostajaćete mi, momci.
Bićemo ovde i čekaćemo.
Koliko god treba.
Nemoj nikad da prestaneš da sviraš, važi?
A ti.
Nemoj nikad prestati da se boriš za pravednu stvar.
Imam poklon za tebe. Trebalo bi sada da ga otvoriš.
Sačekaj sekund. Trebalo je da donesemo poklone?
Nazvao sam ga Čuj.
Paziće na tebe.
Sećam te se.
Zaključio sam da treba da poneseš delić grada sa sobom.
Hvala ti.
Ozbiljno, niko mi nije rekao da donesem poklon.
Možeš li da mi pridržiš Čuja?
Ovo je da ti se odužim za slomljenu gitaru.
Ukrcavanje!
Moram da krenem.
Ne zaboravite me!
Marija!
Tvoja kapica!
Uvek sviraj iz srca Marija
Marija!
Kada se vratiš...
Pevaću ti!
A ja ću se boriti za tebe!
Proći će godine pre nego što će ponovo videti Mariju.
Čekaću te.
Biću smeo
I biću jak
Jedan, dva, tri.
I koristiću glavu
Zajedno sa srcem
Da obuzdam svoju put
I usmerim pogled
Jedan, dva, tri! Jedan, dva, tri!
Obuzdaću misli
Oslobođene od laži
I kleknuću
Čekaj me za sada -Zdravo, Meni!
Kleknuću
Jer znam svoje mesto -Da! Baš kao tvoj otac!
Jer čekaću Čekaću te
I tako se dokrajči bik!
I čekaću
Čekaću te
I čekaću Čekaću te
Čekaću, čekaću...
Neću da te čekam!
Tata, krenuo sam tamo.
Posle godina obuke, Manolov otac je organizovao njegovu prvu borbu s bikom,
koja će se slučajno odigrati
na dan Marijinog povratka.
Čekaj, tata!
Cele noći sviraš s onom marijači braćom!
Hoćeš da završiš kao ti glupani?
Dobro, Mani, čekaćemo napolju.
Mislim da nas g. Sančez ne voli. -Misliš?
Tišina, lenje propalice!
Dok živiš pod mojim krovom,
živećeš po mojim pravilima.
Bićeš matador!
Tata, ovo je moj život.
Svi Sančezi su borci s bikovima!
Svi do jednog.
Ja sam bila zver u areni. Zver!
To ti je u krvi. To je tvoja sudbina.
Koliko puta moram to da kažem?
Ja ovo ne želim. Ti to voliš.
Sine moj, Žoakin je možda heroj grada,
ali danas, ti ćeš biti heroj arene.
Ako napokon stvarno dokrajčiš bika.
Ali dokrajčio je bika pre neki dan na vežbi!
To se ne računa.
Ne. Ubijanje bika je pogrešno.
Opet isto.
Današnja deca, sa svojim dugim kosama i pričama o neubijanju.
Odoh ja odavde.
Zar ne voliš svoju porodicu?
Onda sredi tog bika, sine.
Nemoj da nam obeščastiš ime.
Samo budi Sančez!
Sine moj,
neće on to uraditi.
Zdravo, Manolo!
Nema povlačenja.
Nema predaje.
Heroj San Anhela se vratio!
Ma daj.
Nisi valjda mislio da ću propustiti tvoju prvu borbu s bikom, je li?
Marija je takođe ovde!
Jesi li je video? Jedva čekam da joj pokažem ove bebice.
Dakle, vratila se samo da bi tebe videla?
Ma daj. To nije...
Ti imaš svoje medalje, ali ja imam arenu.
Videćemo šta je Mariji draže.
Dobro je što napokon ozbiljno shvataš borbu s bikovima.
Treba da me vidiš u areni. Tamo stvarno znam znanje.
Pravi Sančez.
Živimo u velikim senkama, je li, druže?
Ogromnim.
Hej, brate, neka najbolji osvoji Mariju.
Žoakine!
U čast Marijinog povratka iz Evrope,
u grad je, u retku posetu, stigao jedan od njegovih najplemenitijih sinova,
koji je sada bio odlikovani heroj.
Kažu da Žoakin ide od grada do grada i spasava ih od bandita!
Žoakin
Da!
To je moj dečko.
Dobar dan, moj generale.
Imate veličanstvene brkove.
Kao što se i očekivalo,
svi u gradu su bili znatiželjni da vide kako je Marija porasla.
Dragulj ovog grada se vratio.
I pomagaće u sirotištu.
Čujem da čita knjige, zabave radi.
Nema šanse!
Senjorita Posada.
Zdravo, Žoakine.
Stvarno je lepo videti te.
Tako je prirodna!
Šta je?
Priča se da je Manolo
možda najveći Sančez dosad!
Da!
To je moj dečko!
Šta?
Hteo bih da posvetim ovu koridu
gđici Mariji Posadi.
Dobrodošla kući, senjorita.
Alergičan sam na umiranje!
Pogotovo kad me tresne u lice!
To je pravi Sančez!
Manolo!
Opa.
To je moj sin!
Manolo! Manolo!
Hajde, sine.
Za mene.
Za našu porodicu. Budi Sančez!
Ne.
Ubijanje bika je pogrešno!
Vidiš?
Rekla sam ti da neće to uraditi.
Bravo!
Ne moramo da ubijemo bika!
O, ne. Manolo.
Adios, Marija.
Manolo.
Manolo. Ustaj!
Žao mi je, tata.
Nemoj sve da pogoršavaš izvinjenjem!
Jedan Sančez se nikad ne izvinjava! Nikada!
Nikad.
Ako biti toreador znači
ubijanje bikova...
Pa, onda ja nisam toreador.
Ne. Ti nisi Sančez.
Pobeda!
Taj jadni klinac nikad nije imao šanse, draga moja.
Mada, dobra igra.
Nije još gotovo.
Ah, Marija.
Kada si malopre bila ovde
Nisam smeo da te gledam u oči
Ti si poput anđela
Tvoja koža me tera u plač
Ali ja sam gnusoba
Ja sam čudak
Šta radim ovde?
Ovde ne pripadam
Ne pripadam
Manolo.
Marija!
Šta se upravo dogodilo?
Ne poznaješ žene, ljubavi moja.
Te noći, general Posada je napravio veliku zabavu dobrodošlice za Marijin povratak.
Ali, vidite, on je imao veće planove.
Za Žoakina!
Velikog heroja!
Šteta što ostaješ samo koji dan u gradu.
Kad bi samo postojalo nešto radi čega bi ostao...
Kao što je posebna devojka.
Ha, Marija?
Tata!
Šta? Šta sam rek'o?
O, moj otac.
Divno je ponovo te videti, Žoakine.
Pogledaj te brkove. I sve te medalje.
Za šta je ova?
Ništa! Ništa, ništa.
Šta? Nisam...
Zašto mi ne ispričaš nešto više o Evropi?
Svidelo mi se.
Predivna muzika i umetnost i knjige. Bilo je čudesno.
Knjige, umetnost, čudesa.
Zvučiš kao da si mnogo naučila, Marija.
Siguran sam da ćeš jednog dana
nekog muškarca učiniti vrlo, vrlo srećnim.
Nadam se da će te brkovi tog muškarca ili njegove medalje
učiniti vrlo, vrlo srećnom.
Ma, je l' tako?
Pa, da.
Iza svakog muškarca sa fantastičnim brkovima, stoji lepa žena.
O, da.
I kuvaću mu i čistiću za njega,
i biću mu na raspolaganju.
To zvuči tako dobro. To prosto zvuči dobro.
I ti zvučiš... Baš si mnogo lepa.
Zezaš me?
O, čoveče.
Zar tako gledaš ženu?
Tu smo samo da učinimo muškarce srećnim?
Da.
Ne znam.
Verujem da sam izgubila apetit.
Ne, molim vas, ne ustajte.
Ako me izviniš, moram da proverim kako je Čuj.
To je moja svinja.
Moram da provedem vreme s nekim civilizovanim.
Odabrao si sebi vatrenu devojku.
Ta ti je dobra, Žoakine! Vrlo duhovito.
Ne mogu da verujem da je general pozvao ceo grad!
Osim tebe, Manolo.
Žao mi je, braco.
Čak je i nas pozvao.
A mrzi nas.
Beznadežno je. Izgubio sam je zbog Žoakina.
Slušaj. Treba samo da odsviramo pravu pesmu,
i veruj mi, sve će se okrenuti za samo četiri takta.
Već smo bili u četiri bara!
Dva puta!
Sačekaj. Tačno znam šta da sviramo.
Mora da bude romantično
i elegantno,
ali s tonom dostojanstva.
Ti, imaš šta mi treba
Ali kažeš da je on samo prijatelj
Oh, luče, ti...
Opa, to je potpuno očaralo.
Ne razumem. Ta uvek prolazi.
Čak i kod moje žene.
Sačekaj. Ti si oženjen?
Shvatio sam! Pratite me.
Ako želiš moje telo i misliš da sam seksi
Hajde, lutko, daj mi do znanja
Vrlo romantično, Pepe.
To je sve što umem, čoveče.
U redu, moj red.
Jedan, dva, jedan, dva, tri, četiri!
Ta devojka je van tvoje lige, brate.
Hej, hajde da jedemo!
Uvek sviraj iz srca Marija
Volim te previše
Da bih živeo, a da mi ne uzvratiš ljubav
Volim te previše
Nebesa su mi svedok
I to je činjenica
Znam da pripadam
Kada pevam ovu pesmu
Postoji ljubav nad ljubavima takva je naša
Zato što te volim previše
Živim za tvoj dodir
Šapućem tvoje ime iz noći u noć
Volim te previše
Postoji samo jedno osećanje I znam da je tačno
Znam da pripadam
Kada pevam ovu pesmu
Postoji ljubav nad ljubavima, takva je naša Jer volim te previše
Nebesa znaju tvoje ime Molio sam se
Da dođeš i budeš uz mene
Bez tebe, deo mene nedostaje
Boriću se da bi bila samo moja
Volim te previše
Nebesa su mi svedok i to je činjenica
Živiš u mojoj duši
Tvoje srce je moj cilj
Postoji ljubav nad ljubavima
I ona je moja Zato što te volim
Postoji ljubav nad ljubavima i ona je tvoja Jer te volim
Postoji ljubav nad ljubavima, takva je naša
Ako i ti mene voliš toliko
Jesi li mislio da će biti tako lako?
Nekako i jesam.
Manolo!
Sačekaj, dolazim.
Žoakine.
Šta radiš? -Marija...
Hoćeš li da se udaš za mene?
Da.
Ne brini, tvoj otac je već rekao da možeš.
On je... Šta?
Ko drugi može da nas zaštiti od Šakala?
Šta sam propustio?
Sačekaj sekund.
Da li te je i on zaprosio?
Nije.
Jesi li nameravao?
Šta?
Ja sam je zaprosio prvi. Zato idi i bori se s bikovima ili tako nešto.
Vas dvojica se ponašate kao budale!
Sačekaj, zar i ja?
Tako si snažan, Žoakine.
Hvala, mnogo vežbam.
Volim te, to znaš.
Ali kako ćeš da zaštitiš Mariju,
kada ne možeš ni bika da ubiješ?
Ta ti valja, Žoakine!
Ma, nemoj? Ti nikad nećeš biti tako veliki heroj kao tvoj otac!
Reče ovo ničim izazvan.
Bolje ti je da skloniš prst od mog lica.
Nemoj da upireš u mene! -Ja sam najbolji upirač kog si video!
To je mnogo glupo i mnogo detinjasto.
Žoakine!
Napadni, braco!
Manolo!
Šta?
Hteo si bendžo? -Pogledaj ga!
Uzeo je svoju gitaru. Šta će da uradiš?
Muzika! Strašno sam uplašen!
Naučiću te lepom ponašanju.
Žoakine!
Jesam li pomenula da sam učila i mačevanje?
U redu. Rešićemo ovo kasnije.
Bilo kad. Bilo gde.
Stvarno, momci?
Ne!
Ne idi, Žoakine!
Šta ako dođu banditi?
Banditi dolaze!
A Žoakin je otišao!
Sve je izgubljeno
Zadrhtite od straha pred moćnom Šakalovom vojskom!
Žene i deco, idite u crkvu!
Muškarci, mi ćemo da odbijemo napad Šakalovih bandita!
Ko je sa mnom?
Ovo nije dobro.
Slušajte, vi kukavice!
Ovo su Šakalovi zahtevi!
"Predajte nam vaše kokoške,
"pare,
"slaninu,
"tegle,
"vosak za brkove."
Ovo izgleda kao "nar" ali mislim da je "nakit".
Da, nakit.
U svakom slučaju, ako nam sve to date,
onda možda nećemo spaliti
vaš grad.
Hoćete grad? Onda ćete morati preko mene!
Hej, ružni!
Zašto se ne boriš sa pravim čovekom?
Sa stvarno fantastičnim brkovima!
Žoakin!
Hvala bogu da si ovde!
Pridrži ovo.
I ovo. I ovo.
Ako ti je previše teško, možda možeš da daš Mariji.
Zovem se Žoakin, sin kapetana Mondragona!
Večeras, grad San Anhel je
pod mojom zaštitom.
Pripremite se za poraz.
Drži ga, Plomo!
Žoakin!
Ko želi još?
Drž'te ga!
Hej, devojko.
Blesavko.
U redu, to uopšte ne boli.
Lepi heroj!
On ima Medalju večnog života!
Žoakin!
Povlačenje!
I ne vraćajte se nikad više!
Da! Bolje vam je da bežite!
To je bilo neverovatno.
Da, ti si stvarno heroj.
Možda bismo sada
mogli da nastavimo naš razgovor, senjorita Posada?
Marija, molim te, učini to zbog grada.
Bez Žoakina,
prepušteni smo Šakalu na milost i nemilost.
Pa, zašto mi ne ispričaš nešto o svojim medaljama?
Pa, ovu sam dobio jer sam porodio dete jednom rukom
dok sam se drugom rvao s medvedom. Nije to ništa, stvarno.
Ma da. Naravno da će otići sa Žoakinom.
Jeste li videli te brkove?
Jesi li poludela?
Marija to radi da bi zaštitila grad.
Svoju dužnost stavlja ispred svog srca. -Da.
Život ume da bude zaista težak za žive.
Nisi uspeo ni u areni, ni izvan nje.
Cela porodica Sančez bi bila veoma
razočarana tobom.
Molim te, nemoj to da govoriš.
Slušaj. Voliš Mariju?
Onda se bori za nju, kao muškarac!
Prekasno je. Žoakin ju je već zaprosio.
To je pravi muškarac. -Tišina, Karlose!
Manolo,
ako Marija nije rekla Žoakinu "da",
znači da mu je rekla "ne".
Dakle, šta ćeš da uradiš u vezi s tim, sine?
Pošto je ukrao Ksibalbinu čarobnu medalju tokom bitke,
Šakal se uzdigao i postao kralj bandita.
Ali kada ju je Ksibalba ukrao nazad, Šakal je izgubio kontrolu.
Pronašli smo medalju! Medalju večnog života!
Nalazi se u gradu San Anhel.
Siguran si? -Kunem se! Kunem se!
Lepi heroj ga nosi da bi branio grad!
Izgleda baš tako.
Okupite moje ljude.
Jašemo za San Anhel.
Vratićeš mi se, medaljo.
Ovu sam dobio što sam spasao neke siročiće od vatre
pa sam se vratio po njihove kolevke, a zatim i po igračke.
Takođe sam spasao štene koje je imalo trn u šapi.
A ova medalja je što imam najviše medalja.
Pa, stigli smo.
Hvala ti na ovom sveobuhvatnom razgovoru o tebi.
Imam nešto za tebe, Marija.
To je lepo od...
Mariji s ljubavlju: Žoakin
Opa.
Ostala sam bez teksta.
Znam. Je li? To stalno govore.
Laku noć, Žoakine.
Čekaj. Marija.
Da?
Moja kapica.
Čuvao si je sve ovo vreme?
Pa, to me je teralo napred.
U vezi s mojom prosidbom, hoćeš li makar da razmisliš o tome?
Laku noć, Žoakine.
Da! Da, da, da!
Žoakine, ti si sjajan!
Da!
Nađimo se kod mosta u zoru.
Ne mogu. Moj otac neće...
Molim te, Marija. Preklinjem te.
Ako se sretne s njim sama,
izgubiću opkladu.
Sredi ovo za mene, stari prijatelju.
Manolo.
Mudri ljudi kažu
samo budale brzaju
Ali ne mogu sebe da sprečim
da se zaljubim u tebe
Ali ne mogu sebe da sprečim
da se zaljubim
u tebe
Ovo sam hteo da ti pokažem.
Tako je lepo.
To što sad osećaš...
Tako se ja osećam svaki put kada sam s tobom.
Ne mogu da ti ponudim prsten.
Nemam ništa da dam osim svoje ljubavi.
O, Manolo.
Možda nisam gradski heroj, Marija,
ali se kunem iz dubine srca
da nikada neću prestati da te volim.
A ja nikada neću prestati da volim muškarca
koji svira iz srca.
Zmija! -Ne.
Marija!
Ne.
Upomoć!
Šta si uradio, Manolo?
Bila je zmija i...
Mrtva je.
Zašto je nisi zaštitio?
Marija!
O, ne. O, ne!
Za sve si ti kriv! Odlazi!
Ili, tako mi svega, ja ću te...
Moja mala devojčica.
Šta si uradio, dečače?
Šta si uradio?
Trebalo je da ugrize mene.
Da, trebalo je.
Ne!
Marija je umrla?
To ne može da bude istina!
Kakva je to priča? Mi smo samo deca!
Dok je nebo plakalo kišom,
Manolo se vratio po svoju gitaru.
Neću je više nikada videti.
Jesi li siguran?
Želiš li da vidiš Mariju ponovo?
Svim svojim srcem.
Razmisli o tome što govoriš,
dečko.
Uvek sviraj iz srca Marija
Svim svojim srcem.
Obavljeno.
Marija...
Ne!
I Manolo?
Šta je to s Meksikancima i umiranjem?
Ali ne može ovako da se završi. Zar ne?
Slatko moje dete, ovo nije kraj.
Dobro došli...
u Zemlju zapamćenih!
Uspeo sam.
I to na Dan mrtvih, ništa manje.
Gde je...
Prvo ćeš biti malo dezorijentisan.
Ne pokušavaj sve odjednom da shvatiš.
Počnimo s tvojim imenom.
Marija Posada!
Stvarno?
Roditelji i davanje blesavih imena deci.
A ne postoji Marija Posada na mom spisku.
Ne, ne.
Ja tražim Mariju Posadu.
Ja se zovem Manolo Sančez.
Još jedan Sančez?
Čoveče, ta porodica je sve brojnija.
Moja porodica! Pomoći će mi da pronađem Mariju!
Možeš li da me odvedeš do njih?
Ništa ne bih želeo više nego da ponovo ujedinim mladi par.
Drži se!
Ovde dole sam bio godinama
čekajući svoju ljubljenu slatkicu.
Zdravo, dušo!
Prerano! Idi!
Zemlja zapamćenih je bila živa i radosna!
Sve je bilo poput zemlje iznad,
ali je bilo više boja,
bilo je lepše i veselije.
A, na Dan mrtvih,
to mesto je ključalo od beskonačnih zabava i spektakularnih parada.
Evo, tvoja porodica je tamo.
Opa.
Ulazi tamo!
O, da!
Još jedan Sančez toreador.
Ti si...
neverovatni Karmelo Sančez!
Da! Ja sam bio čuven
po borbi s bikovima bez plašta!
Plaštovi su za kukavice!
Pomoći ćeš mi da pronađem Mariju Posadu?
La Katrina može da ti pomogne. Ona pomaže svima. Sačekaj.
Veliki Horhe Sančez!
Na usluzi!
Bio sam čuven u borbi s bikovima
samo s jednom rukom i jednom nogom.
Ruke i noge su za kukavice!
Ti si Manolo, onaj što svira gitaru.
Da, to sam ja.
Znaš, kada sam bio mlađi, uvek sam sanjao da pevam u operi.
Jesi?
Ali kao što znaš...
Muzika nije posao koji odgovara Sančez toreadorima.
Ista priča.
Razbili su naše snove. Urnebesno.
Nov je. -Podseća me na mene.
Ali je manje zgodan.
Naravno!
To je Luis "El super mačo" Sančez!
Bio sam slavan
što sam se borio sa tri bika odjednom!
Jedan bik je za kukavice!
Deda! To sam ja, Manolo.
Manolo? Srećan sam što te vidim.
Zašto si osramotio porodično ime? Sviraš gitaru!
Nisi mogao da dokrajčiš jednog bika?
Bio si klovn.
Izvini, rođače Čučo.
Dobrodošao kući, sine moj.
Tvoja majka će biti srećna kad te vidi.
Mama?
Manolo.
Mama.
Manolo!
Mnogo si mi nedostajala.
Ah, sine moj, kao da sam imala rupu u srcu.
Tako dugo sam te čekala.
Ali ne dovoljno dugo!
Šta radiš ovde?
Ovde sam da se ponovo nađem sa ljubavlju mog života.
Volećeš Mariju, mama.
Sigurna sam da hoću.
Manolo, izgledaš isto kao tvoj otac.
Postao si mnogo lep.
I postao sam toreador, baš kao što si htela.
Ja? Jesi li lud?
Zar ništa nisi naučio iz istorije svoje porodice?
Šta? Ali tata je rekao...
Taj Karlos.
Čekaj samo da dođe ovde dole.
Idemo, sine.
Svi vi, ovo je moj sin, Manolo!
I ovo su tvoje rođake Adelite. Borile su se za Revoluciju.
I pobedile smo.
Nema šanse!
Hej, rođače.
Sa celom porodicom Sančez sam...
i s tobom, mama.
Ovo je neverovatno.
Ovo je La Katrinin zamak.
Ne vidim ga.
Divljak.
Dođi, ona će ti pomoći da pronađeš moju buduću snaju.
Tako je lepo!
E, ovo je pravi zamak!
Uvek smo bili La Katrinini miljenici.
Znaš kako toreadori flertuju sa smrću?
I zato vas ima tako mnogo ovde dole.
La Katrina na Dan mrtvih pravi veliku feštu za sve.
Divljak.
Pitaj je, sine.
Gospo, možete li mi pomoći da pronađem Mariju Posadu?
Niko ne može da ti pomogne, toreadoru.
Zemlja zapamćenih ima novog vođu!
Koga, pitate se? Moju malenkost.
Ponovo ti?
Ali La Katrina nikad ne bi ustupila svoje carstvo tebi.
Izgubila je opkladu.
Ah. To bi uradila.
Ova zemlja je napokon moja!
Sve to zahvaljujući tebi, Manolo.
Šta?
La Katrina se kladila da će se Marija udati za tebe.
Ja sam se kladio da će se udati za Žoakina.
A kako ti više nisi u blizini...
Marija će se udati za Žoakina, samo da bi zaštitila svoj voljeni grad.
Dakle, ja pobeđujem.
Ne, ali Marija je preminula.
Video sam je.
O, ne.
O, da.
Sine, šta je bilo?
Od jednog ugriza zmije je samo obamrla.
Moj šampion je lako probudio
uspavanu lepoticu.
Bože moj. Ovo je čudo!
Hvala ti
Ja sam... Ja sam...
Živa.
Živeli.
Jedan ugriz? Tvoja zmija?
Ugrizla me je dvaput!
Varao si!
Platićeš za ovo!
Tokom svih godina, niko, ni iz jednog carstva,
nije tako pričao sa mnom
i preživeo.
Zato te pitam
da li mi pretiš, dečače?
Otkriću ovo La Katrini.
I onda ćemo nas dvojica moći da se razračunamo!
Nećeš dopreti do nje u novom carstvu.
Ja to znam. Trunuo sam tamo eonima.
Sada me svi izvinite, moram da isplaniram venčanje.
TRG DE TOROS SAN ANHEL MANOLO SANČEZ
Šta se dogodilo?
Čekaj, gde je Manolo?
Žao mi je, Marija.
Manolo...
Manolo je umro.
Ne. To ne može biti.
Žao mi je, draga.
Marija, svima nam je žao što je Manolo umro,
ali Žoakin ti je spasao život.
Vidiš? On će te uvek štititi.
Generale, nije sada prilika.
Molim te, za svačije dobro, kćeri.
Učini da ostane.
Hoćeš li ostati u San Anhelu ako se udam za tebe?
Da, ali ne moraš...
Prihvatam Žoakinovu prosidbu.
Ah, mlada ljubav.
Moram da pronađem La Katrinu! Molim vas.
Molim vas, pomozite mi.
Sine, ostani ovde sa nama.
Nema više briga.
Epske fešte svakog dana.
Sa celom porodicom Sančez.
I čurosima, koliko god možeš da pojedeš.
Hvala vam, društvo. Ali, ne.
Moram da budem sa Marijom.
To je sve što sam ikada želeo.
Kako će Manolo da se vrati nazad?
Zaglavio je tamo zauvek.
A Marija će se udati za Žoakina!
U redu, hoćete li da nastavim?
Dakle, jedno je bilo sigurno,
Manolu je bila potrebna pomoć porodice.
Ako je La Katrina tamo gde je Ksibalba trunuo...
Onda je u Zemlji zaboravljenih.
Ne, ne, ne. -Ti ćuti!
Manolo, postoji samo jedan način da se stigne u Zemlju zaboravljenih.
Preko Pećine duša
Otići tamo bi bila sigurna propast!
Pa...
lep je dan za propast.
On je Sančez, kažem vam!
Sančez!
To je nemoguće!
Hej! Srećno, mali Sančezu!
Za legendarnu Pećinu duša
šuškalo se da se nalazi na ivici Zemlje zapamćenih.
Mnogi su pokušali da dođu do nje, ali niko se nikad nije vratio.
Bar ne u jednom komadu.
Karamba, boli i sam pogled na to.
Zašto ovo nije Lift duša?
Moj artritis me ubija!
Jesmo li već stigli?
Uspeli smo, sine.
Hajde! Šta čekate, ljudi?
Nisi vredan!
Hej! Moj artritis je prošao!
Deda!
Mama!
Manolo!
Suočite se sa lavirintom
i zaslužite pravo da vam bude suđeno.
Ne vidim ga! Podigni me!
Vidim ga!
Gde je otišao?
Uh.
Šta? Šta se događa?
U redu je, dušo. On je totalno dobro.
Trči da spaseš život!
To je bilo mnogo lepo.
Zaslužio si
pravo da ti se sudi.
Ali, budi upozoren.
Nijedan smrtnik još nije prošao.
Za Mariju.
Manolo!
Manolo Sančez,
tvoje srce je čisto i hrabro.
Ti i tvoji možete da uđete.
Nemoj to nikad više da radiš.
Ovo je Pećina duša?
Deda! Pokaži malo poštovanja.
To je...
bilo...
strava, čoveče!
Ogromne stene su bile u fazonu
"bum, bum, bum!" A onda si ti, kao...
A onda je Čuvar pećine ušao i rekao:
"Sudiću ti ovim džinovskim mačem."
Izvinite? Gospodine!
A onda si ti...
Ti si prošao.
Moram da pronađem La Katrinu.
La Katrinu?
Izvini, mimoišli ste se, Manolo.
Sačekaj! Ti me poznaješ?
Da, čoveče. Mi sve poznajemo.
Poznajemo Luisa, Karmen i baricu.
Kako si, barice?
Zdravo, barice.
Sve je ovde, u Knjizi života.
Čekaj, gde su mi maniri?
Uđite, svi vi!
Manolo i njegova porodica su prvi koji su videli čarobne vodopade
koji povezuju sva carstva.
Dobro došli u Pećinu duša!
E, ovo je prava pećina!
Vidite li sve ove sveće?
Svaka predstavlja jedan život.
A ja sam vaš ponizni, a ipak upadljivo zgodan,
Svećar!
Ne kapiram.
Čekaj! Nisam uradio glavnu stvar. Moram to da izvedem.
Gledaj ovo.
Opa!
Neverovatno, je li?
Ovo je naš posao!
Ovo mi radimo!
Pogledaj! Ona grupa, to je tvoj grad.
A tamo... to je Marija.
I pored nje, Manolo.
Jedna plamti životom, druga...
ugašena.
Vidiš,
sve dok te se seća neko živ,
živećeš u Zemlji zapamćenih.
Santa Gordita! -Šta je?
Šakal vodi marš.
S njim stiže i kraj tvom gradu.
I neće ostati niko da te se seća.
Svi ćemo biti zaboravljeni.
Molim te, Svećaru.
Hajde, pomozi mi da se vratim.
Ne mogu to da uradim, Manolo.
Santa Čivava!
Dobro, dobro.
Vidite, društvo, Knjiga života sadrži sve priče.
Ali stranice o Manolovom životu...
Prazne su!
Nisi živeo život koji je napisan za tebe.
Ti pišeš svoju sopstvenu priču!
To je dobro?
To znači da ćeš mi pomoći da pronađem La Katrinu?
Ne bi trebalo da se mešam, ali možda ću uspeti da zaobiđem pravila.
Samo malo.
Ipak je Dan mrtvih.
Je l' tako, Knjigo?
Hajde, uradimo to.
Odvešću te do La Katrina.
Ići ću sâm. -Sâm?
Čekaj malo. -U redu.
Ja idem sâm, takođe.
Mogu li da kažem nešto?
Odmah pored tebe.
U stvari... -Moramo da krenemo.
"Mi"? Ne! Previše je opasno za gospođu!
Nema povlačenja. -Sačekaj!
Nema predaje!
Pokušao sam da ih upozorim.
Istog trena sam zažalio zbog ove odluke!
Jesi li siguran da smo na pravom mestu?
Vi, Sančezi morate da pogledate pre nego što skočite u čarobne vodopade.
Šta ako skočite u pogrešan?
Možete da završite u Tihuani.
Mislim da sam tamo umro.
Dobro došli u Zemlju zaboravljenih.
Tužno, ha?
Jadničci.
To će se i nama dogoditi ako ne požurimo.
Hajdemo.
Evo ga, Ksibalbin zamak.
La Katrina!
Moram da razgovaram sa vama, gospo!
Manolo?
Ali kako si došao ovde?
Imao sam pomoć.
Zdravo.
Svećar. Karmen!
I Luisova glava?
Divno, moj artritis se vratio.
Znam za opkladu.
Ksibalba je varao.
Šta je uradio? -Jeste.
Sa dvoglavom zmijom!
Možda bi sada poželeo da zapušiš uši.
Ksibalba!
Da, draga moja?
Ti, kopile leproznog magarca!
Varao si!
Ponovo!
Nisam tako nešto uradio.
A, to.
To ima svoju pamet. Ili dve.
To je neoprostivo! -Ma, molim te!
Nisam poslao zmiju na Mariju i nisam dao medalju Žoakinu!
Koju medalju?
Onu koju mu nisam dao.
Nikad. Uopšte. Nikad.
Ko je taj Žoakin?
Dao si Žoakinu Medalju večnog života?
Da.
"Medalja večnog života?"
Ko nosi tu medalju ne može umreti, niti biti povređen.
Možeš li, molim te, da me digneš?
Hvala ti.
Mogu li i ja da ga ošamarim?
Moj sin ovo ne zaslužuje.
Hajde, moram da se vratim.
To je jedino pošteno.
Molim te, Balbi?
"Balbi?"
Ne. Nikad.
Bolje uradi to! -Ne.
Hej, šta je sa opkladom?
Opklada? -Ako pobedim,
vraćaš mi moj život.
Nemaš ništa što želim.
Ali ja imam.
Ako pobediš, Ksibalba, možeš da vladaš u oba carstva.
Izaberi izazov, koji god želiš, i poraziću te.
Šta? Plašiš se da ćeš možda izgubiti?
Šta to radiš, mali?
Jesmo li se dogovorili?
Dogovorili smo se.
Reci mi, dečače, šta ti noću ne dâ da spavaš?
Šta te jede iznutra?
Reci mi, šta je tvoj najveći strah?
Ukapirao sam.
Manolo Sančezu!
Moraćeš da poraziš svakog bika
kog je porodica Sančez ikada ubila!
Biće ih hiljade!
I to...
sve...
odjednom!
Ako savladaš ovaj izazov,
živećeš ponovo.
Ako ne uspeš, bićeš zaboravljen.
Zauvek.
To je nemoguće. Ne može da se izvede!
Ti to možeš!
Jeste li dobro vas dvoje?
Šakal stiže! S celom vojskom iza sebe!
Dečaci, upozorite generala Posadu.
Kupiću vam malo vremena.
Ko želi da bude prvi?
Mrzim...
toreadore.
Onda dođi po jednog.
Manolo!
Izlazi odatle!
Šta se događa?
Karlose! -Karmen!
Manolo! Tvoj otac je ovde!
Tata?
Šakal i njegovi ljudi su na kapiji San Anhela!
Čoveče, to je baš mnogo bikova.
Marija Posada,
da li uzimaš Žoakina za muža?
Da.
Zbog San Anhela, uzimam.
A ti, Žoakine,
da li uzimaš Mariju za ženu?
Ja...
Šakal je ovde!
Moja medalja. Na drugoj mi je uniformi.
Moram da idem.
Ali Žoakin je jedini koji može da porazi Šakala.
Možemo zajedno protiv njega, tata.
Ustani i bori se kao Sančez!
Mama? Šta ti radiš ovde?
Holesterol.
Svi!
Slušajte!
Znam da ste uplašeni, ali pogledajte oko sebe.
Znate li šta ja vidim? -Ne.
Vidim ponosne ljude spremne da se bore za voljeni grad.
I vidim da u svakom od vas postoji nemerljiva snaga.
Da,
čak i u tebi, Pepe.
Ovaj Dan mrtvih neće nikad biti zaboravljen!
Pokazaćemo Šakalu
da se kači sa pogrešnim gradom.
San Anhele,
zaklinjem se pred svima nama, nećemo pasti!
Ne danas.
Medalja!
Nikad!
Ko je uz mene?
Ti si mi kao sin koga nisam nikad imao!
Ali mnogo lepša!
Hej, Šakale! Zašto ne odabereš nekog svoje veličine?
Zato što niko nije toliko krupan, čoveče.
Gde si bio?
Hvala nebesima što si...
Hej! Vojniče.
Daj mi tu medalju.
Ovog trena!
Sve ovo je zbog glupe medalje?
Zavitlavaš me?
Ne sada, Marija. Ovo je Žoakinov trenutak.
Žoakin!
Hej, ortak, da popričamo o ovome.
Žoakin!
Žoakine?
Zver je puštena!
Vreme je da ovo završimo.
Da!
Dokrajči ga! Dokrajči!
Šta on radi?
Uvek sviraj iz srca Marija
Toro, ponizan sam
Jer večeras sam shvatio
Tvoja kraljevska krv nikada nije trebalo Da krasi ovaj pesak
Učinjena ti je velika nepravda Kao i hiljadama pre tebe
Nudim ti izvinjenje
S velikim zakašnjenjem
Žao mi je
Toro, žao mi je
Čuj moju pesmu
I znaj da istinu pevam
Iako smo uzgajani za borbu
Večeras u tvom srcu tražim dobrotu
Jer ako možeš da oprostiš
Ljubav može zaista da živi
Jer ako možeš da oprostiš
Ljubav može zaista da živi
Jer ako možeš da oprostiš
Ljubav
Ljubav će zaista živeti
Uspeo je! -Jeste, uspeo je.
Da. To mu priznajem.
Ali kako je Manolo to izveo?
On je Sančez.
Ksibalba je pogrešio.
Manolov strah nije nikada bio borba sa bikovima.
Rekao sam ti da se Sančez muškarac nikad ne izvinjava.
Tata, ja...
Ali, ti to upravo promenio.
Trebalo je da budem bolji otac.
Mnogo mi je žao.
Ne.
Ti si samo želeo najbolje za mene.
Mnogo se ponosim tobom, sine.
Volim te, tata.
Tog trenutka Manolo je pobedio svoj najveći strah,
da bude ono što jeste.
U saglasnosti sa drevnim pravilima,
dajemo ti život.
Budi oprezan tamo gore, sine.
Molim te, Šakale,
nemoj da ih povrediš.
Da.
Da!
Medalja je moja!
Šta?
Manolo?
Pridrži mi ovo, prijatelju.
Dakle, moj otac mi je rekao da mrziš toreadore.
Ja mrzim sve.
Da. Da, čoveče.
Dobro. Hajde ovo da obavimo.
Ti i koja vojska?
Danas je Dan mrtvih, Manolo.
I na naš dan, imamo određenu količinu...
Slobode.
Srećno!
Hvala!
Nema povlačenja.
Nema predaje!
Sada će to da izvede!
Treba da angažujemo tog tipa za bend.
Sada je red na tebe!
Ja takođe dobro pevam.
Bila sam u fazonu: "Dobro izgledaš. Sviđa mi se tvoja kosa."
A on: "Meni se sviđa tvoja kosa."
Ti to nosiš moje čizme?
Bolje mi stoje.
Dođi ovamo, ženskarošu!
Medalja!
Hvala ti
Drži me!
Šakale!
Pronašli smo medalju!
MOJI DRUGOVI.
OSLOBODITE BES!
ŠTA?
Završio sam sa igrom!
Ja ću. Ovo ću ja.
Ne, ne! Ja ću ovo!
Da li sam vam rekla da sam učila i kung fu?
Dosta je bilo! -Pazi!
Puštaj me!
Daj mi medalju ili će tvoja žena da plati!
Muškarci. Tipično!
Idi, pronađi medalju.
Ali Marija...
Pronađi medalju.
Ja ću ovo da rešim.
Kapiram. Žoakin!
Spasiću te, mali Sančezu!
Srećno, Manolo!
Ispraši mu tur, unuče.
Kuda si ti pošao?
Moram da stignem gore!
Bio sam u pravu.
Postao si najveći Sančez svih vremena!
Jeste li za ples, senjorita?
Mislila sam da nikad nećeš pitati.
Vrlo dobro, gitaristo.
Sad je red na tebe!
Pazite, sestre!
Spasavajte se!
Zdravo, Marija!
Zdravo!
Povući ću ceo grad sa sobom!
Nema više senki, tata.
Nema povlačenja?
Nema predaje.
Manolo, stub! -Imam ga.
Ne. Ne!
Hej!
Nemoj prestati da se boriš za pravedne stvari.
Čekaj, šta?
Manolo!
Zbogom, brate.
Šta on radi?
Nemoj da me zaboraviš.
Ne!
Šakal je poražen!
Povlačenje!
Manolo?
To sam ja, ljubavi moja.
Ali kako si preživeo?
Ne gledaj u mene.
Žoakin.
Ti... dao si mi medalju.
Hteo si da se žrtvuješ
za mene.
Pomislio sam da je došlo vreme
da budem pravi heroj. Poput tebe, Manolo.
Jesi li dobro?
Nikada nisam video jasnije.
Vreme je da bacimo sopstvene senke.
I pišemo sopstvene priče.
Tako je Žoakin naučio da bi bio pravi heroj...
Moraš da budeš nesebičan.
Ima još jedna stvar koju moramo da uradimo,
sine.
Da li uzimaš Manola za muža?
Da.
Prema ovlašćenjima koja nam je dala Knjiga života...
Proglašavamo vas mužem i ženom.
Možeš da poljubiš...
Mladoženju?
Ona će biti sjajan Sančez.
I danas je bio dobar dan...
mrtvih.
Pa...
Verujem da si dobila opkladu, ljubavi moja.
Zajedno sa mojim srcem, opet.
Balbi.
Mnogo mi je žao, ljubavi moja.
Ti zaslužuješ nekog boljeg. To sada znam.
Hoćeš li mi ikad oprostiti?
Hoću.
Mužu, šta kažeš na pesmu?
Kako želite, gđo Sančez.
Ostaću pored tebe...
čak i dok padamo
Biću stena koja te drži gore i penje visoko...
da stojiš ponosno
I neću te pustiti da padneš
Neću te pustiti...
da odeš
Bez obzira gde si Bez obzira gde si
Ja biću tamo
Bez obzira gde si Bez obzira gde si
Ja biću tamo
Pocepaj ova ogromna srca Koja kucaju sada u nama
Dajmo sebi obećanja Naše beskrajne...
ljubavi
I neću te pustiti da padneš
Neću dozvoliti da padneš
Neću ti dozvoliti da odeš
Bez obzira gde si ti Bez obzira gde si ti
Ja biću tamo
Bez obzira gde si ti
Ja biću tamo
Bez obzira gde si ti Bez obzira gde si ti
Ja biću tamo
I svet nastavlja da se vrti
i priče nastavljaju da se pričaju
i ljudi dolaze i ljudi odlaze,
ali nisu nikad zaboravljeni.
I jedna istina koju znamo, još jednom se pokazala istinitom,
da ljubav, prava ljubav,
stvarno, stvarno dobra vrsta ljubavi
nikad ne umire.
Karamba, svaki put me rasplače.
Dobro, klinci, vreme je za zatvaranje.
Autobus vas već sigurno čeka napolju.
Adios, lepa gospođo!
Adios, Saša!
La Katrina?
La Katrina!
Nikad ne prestaješ da me zadivljuješ,
ljubavi moja. Kakva strast.
Svako može da umre.
Ova deca će imati hrabrosti da žive.
Kladim se da si u pravu, ljubavi moja.
Hej, pišite svoju sopstvenu priču.
Prevod: Bojana Lukić Jovković, Deluxe